Hvad har man sagt?
Du giver Hattie Pringle dårlige karakterer -
- bare fordi hun er en Pringle.
Og her skal du have leet ad eleverne, når de begår fejl.
Jo, jeg lo, da Myra Pringle sagde, at en alligator var et stort insekt.
Jeg kunne ikke lade være.
Mr. James Pringle, Jen Pringles far, påstår -
- at der har manglet disciplin siden din ankomst.
Han har sat en historie i omløb om, at du er et "hittebarn".
Det fortsætter i én uendelighed.
Næsten alle Pringle-forældre forlanger din afsked.
De krakilske, forudindtagede bæster. Hvordan klarer man sig mod dem?
Det gør mig ondt.
For de 15 andre elevers skyld ønsker jeg at holde ud.
Kaptajn Harris har trukket sin økonomiske støtte tilbage -
- og mange af Pringle-familierne truer med det samme.
- Ønsker De også, jeg fratræder? - Ikke tale om.
Jeg vil have, du bliver og giver dem en lærestreg.
Hvis pengene er magten bag skolen, så må du kompensere for tabet.
- Skal jeg afstå fra min løn? - Nej, min kære.
Jeg vil forlange, at du er her på prøve indtil jul.
Hvad med at arrangere en overdådig velgørenhedskoncert?
Man kunne opføre et stykke, der var instrueret af miss Shirley.
Der skal vel være et antal fine roller i det.
Og et stærkt, dramatisk indhold. Publikum skal overvældes.
Forældrene vil nok gerne betale for at se deres døtre i programmet.
Lad mig se. 100 billetter til 25 dollar stykket...
Det bliver til 2.500 dollar.
Det er en uhyrlig pris. Tror De, nogen vil betale det?
Ja, og alle pengene går til skolen.
De er vel nok snedig, miss Stacey.
Lad os vise Pringle-familien, hvad kapitalisme betyder.
Jeg tror, du skal kigge i de her gamle dagbøger.
Vi er ved at skrive Kingsports historie og faldt over dem i arkiverne.
De er skrevet af Abraham Pringle, der grundlagde Kingsport.
Min kære Anne, hvis du vil vinde kampen -
- må du forstå spillerne.
Javel.
"For sidste gang passerede læreren det ondskabsfulde portræt -"
"- der var ætset ind i muren af hendes gamle elever."
"Gertrude anede kvindens ensomhed, da hun vendte tilbage til haven."
"Kort efter hørte de, at døden havde hentet hende."
"Det plagede Gertrude, at hun ikke kunne takke kvinden -"
"- der havde givet hende så meget. Det var mere, end hun kunne bære."
Jeg vil gerne tilegne novellen til jer, unge damer.
I har gjort mine første uger her så meningsfulde. Tak for i dag.
- Hvorfor græder pigerne? - Jeg har læst en novelle for dem.
Gudfader, græder de over en engelsktime?
Miss Brooke vil diskutere mit forslag om et skuespil.
Jeg synes, det er skandaløst, men skolen har brug for pengene.
Lige netop. Vil De hjælpe mig med instruktionen?
Hvorfor skulle jeg det? Jeg har intet med det pjat at gøre.
Men hvem skal spille hovedrollen som Maria Stuart?
Vi vil ikke have nogen grønskolling. Det skal være en succes.
Jen Pringle er den eneste egnede.
Ingen af de andre har personlighed nok.
Jeg kan ikke nægte, at Jen har evner for at spille teater.
Miss Brooke bliver en storartet instruktør.
Miss Mackay og miss Kerr kan stå for udsmykningen, og jeg lejer salen.
Måske kan jeg lokke en berømt sopran til.
Hun kan synge for kreditorerne, hvis det bliver et flop.
Lad penslen bevæge sig som rasende ild.
- Hjælp mig, hjælp mig. - Lad dronningen gå.
Myra, du skjuler dit ansigt.
- Hjælp mig, herskerinde. - Vis barmhjertighed.
Barmhjertighed, ja. Jeg er uskyldig.
- Red mig, kære frue. - Vil I, slave, også redde mig?
Slæb ham bort. Riv hans hænder bort.
Den scene er latterlig. Jeg vil ikke ydmyges.
- Hattie, du er stiv som en pind. - Jamen, jeg vil ikke slå mig.
I har alle sammen set Essie. Gør sådan her, Hattie.
Jeg er uskyldig. Red mig, kære frue.
Dronningen standser vagterne, men de slæber Riccio væk.
Prøv engang, Hattie.
Jeg er uskyldig. Red mig, kære frue.
Jeg vil ikke spille sammen med hende!
Hun er den eneste, der minder om en italiensk musiker.
- Gør, hvad De kan. - Giv ikke mig skylden, hvis folk går.
En gang til, Hattie. Og prøv nu at slappe af.
Emmeline.
Hvad er der?
Vi savner dig i stykket.
Jeg er ked af den historie med din far.
Når alt er faldet til ro, håber jeg, jeg kan få talt med ham.
Han er her ikke. Han er tilbage i Boston.
Jeg har altid drømt om at spille skuespil.
Jeg har aldrig rigtig været med i noget.
Far lader mig aldrig vende tilbage.
Jeg skal bo hos bedstemor resten af året.
Jeg kan få en kopi af stykket og instruere dig derhjemme.
Din far lader dig nok vende tilbage til næste år.
Nej, og det gør bedstemor heller ikke.
Jeg måtte snige mig ud, mens hun og tante Pauline sov.
Underviser nogen dig derhjemme? Du skulle nødig komme bagefter.
Så vil jeg tage en snak med din bedstemor.
Vil De?
Skynd dig hjem, før hun bliver vred.
Jeg kommer forbi i morgen og taler med hende.
Maple Terrace 10. De glemmer det ikke, vel?
Naturligvis ikke. Af sted med dig.
- Må jeg tale med mrs. Harris? - Hun er syg og vil ikke forstyrres.
- Farvel. - Må jeg tale med Emmeline Harris?
Hun har ikke tilladelse til at få besøg.
- Kommer kaptajn Harris tilbage... - Han bor i Boston, frøken.
Sig til Emmeline, at Anne Shirley har været her.
Tak.
Kære mrs. Harris.
Jeg tænkte, at De ville interessere Dem for kaptajn Pringles dagbøger.
Jeg fandt dem i stadsarkivet.
Kaptajn Pringle hylder Deres afdøde mand i dem.
Jeg håber, De også vil nyde læsningen.
Venlig hilsen, Anne Shirley, Kingsport College.
Jeg har et brev til miss Shirley.
Der er De heldig. Jeg er miss Shirley. Tak.
I morgen middag, mrs. Harris.
Miss Shirley, frue.
Mor.
Min gud, hvor er du irriterende.
Miss Shirley.
- Hvad? - Miss Shirley!
Hvorfor sagde du ikke det med det samme?
Det er altså den berygtede miss Shirley.
Er hun kommet efter sin del af kagen?
- Jeg håber, De har det bedre. - Langtfra.
Hvor meget vil De have for de dagbøger?
Jeg havde ikke tænkt mig at sælge dem.
Nytter det at bede Dem sidde?
Tak.
Hvem har ellers set dem?
Ingen, så vidt jeg ved.
Så er jeg klar til at forhandle.
Jeg giver Dem, hvad De ønsker -
- hvis De giver mig Deres ord på -
- at De ikke afslører de uhyrligheder for resten af Pringle-familien.
Jeg håbede, De ville lade mig undervise Emmeline -
- da hun ikke skal tilbage til skolen.
De er vel nok dygtig. Camoufleret afpresning.
Vil De have en normal løn for at tie stille?
Hvabehar?
Uskyldig som et barn, snu som en ræv.
De vidste, da De fandt det skandaløse afsnit om min mand -
- at det ikke var sandt.
Men resten af Pringle-familien vil elske det.
Vi vil blive til grin i Kingsport.
- Hvilket skandaløst afsnit? - Er der mere end et?
Pauline.
"Josiah Harris' skib blev brændt, og bådene blev taget."
"Harris og hans mandskab var ved at dø af sult."
"Til sidst spiste de Jonas Selkirk -"
"- der havde skudt sig."
"De levede af ham, til de blev reddet."
"Harris fortalte mig det selv. Han syntes, det var morsomt."
Indimellem blev far så vred...
Ti stille. Det er løgn.
Min mand spiste aldrig nogen. Heller ikke Jonas Selkirk.
Pringle skrev det sludder for sin kones skyld.
Amy Pringle havde ry for at være naiv.
Vis det ikke til nogen. Pringle-familien ville udgive det.
Vi vil gøre hvad som helst...
Hvor meget vil De have for at "undervise" mit barnebarn?
De har misforstået mig. Jeg truer Dem ikke.
Jeg troede, De ville nyde alle de fine ting om Deres mand.
Jeg kunne ikke finde på at sige, at han var kannibal.
Vi har det med at være lidt mistænksomme over for fremmede -
- her i Kingsport.
Måske har vi fejlbedømt Dem.
Barnet bør vel fortsætte sin uddannelse.
Pauline har ikke tid. Hun har travlt med at tage sig af mig.
De nævner ikke denne misforståelse for nogen, vel?
Jeg skal prøve på at lade være.
Hvornår ønsker De at begynde?
Med det samme.
Hvis to vinkler i en trekant er ens, vil siderne overfor være ens.
- Hvorfor har du ikke fået nye briller? - Far siger, jeg ikke behøver dem.
Og bedstemor er en værre nærigpind.
- Hvor har du så dem fra? - Klosterskolen i Boston.
Jeg må kun bruge dem, når jeg læser.
Du er nødt til at få et nyt par.
- Jeg fandt en kopi. - Maria Stuart!
Alene navnet gør mig helt eksalteret.
Jeg tror ikke, hun myrdede Darnley.
Herren være jer nådig, hvis I vækker hende.
- Jeg synes, det er så dramatisk. - Det er en udfordrende rolle.
Vi havde drama og musik i klosteret. Abbedissen roste mig.
Hun lærte mig at spille klaver -
- men bedstemor lader mig ikke røre det.
Kan vi læse det sammen?
Jeg læser de andre roller. Du er Maria.
Begynd her.
"Tilgiv al ondskab mod mig, hvad der end sårede mig."
"Jeg ville ikke kunne bære, at noget hjerte var mig uforsonligt."
"Jeg vil ikke kunne tage dødens hånd med had eller vrede omkring mig."
"Jeg vil være venner med den svundne verden."
"Jeg vil forlade den med kærlighedens fred."
- Hvor var det vidunderligt. - Tak, fordi De tog mig med herhen.
Det er vores hemmelige sted. Ingen må få det at vide.
Bedstemor lader mig ikke gå ud alene.
Hun tror, jeg bliver taget af sigøjnere.
Hun ville være ligeglad. Hun tænker kun på sin dårlige ryg.
De gamle klamrer sig til måden, de selv voksede op på.
Hun hader mig inderst inde.
Hun kalder mig altid "barnet". Som om jeg var hunden eller katten.
Støjer jeg bare lidt, besvimer hun. Hun er en tyran.
En dag stikker jeg af og bliver skuespillerinde.
Hvorfor har du aldrig boet hos din far?
Han har travlt med sine forretninger.
Jeg var på to kostskoler før den her.
Han anbragte mig her, så jeg var i nærheden af bedstemor.
Jeg er sikker på, han mener det godt.
Det, Jen Pringle sagde om far, sårede mig.
Fordi det var sandt.
Kære far. Jeg vil så gerne tilbage til Kingsport College.
Må jeg ikke nok vende tilbage i næste halvår?
Jeg var en af de dygtigste og håbede, du blev stolt over mig.
Vil du ikke nok forstå, at det hele var en fejltagelse?
Jeg skrev til dig i Baltimore, men du fik vist aldrig brevet.
Miss Shirley er kommet for at give Dem timer.
Miss Shirley, bedstemor æder Dem levende!
Hvis vi skal læse herinde, må vi gøre noget ved dysterheden.
Jeg har en overraskelse til dig.
Miss Stacey har lånt mig noder fra konservatoriet.
- Bedstemor har forbudt... - Sniksnak.
Nogen må minde hende om, hvordan et klaver lyder.
De øvelser kan være et genopfriskningskursus.
Det er et skridt i den rigtige retning. Jeg henter læsebøgerne. Spil.
Pauline, kom her, pigebarn.
Vi vil svare og sige nej tak.
Mor vil have sit brevpapir, Abigail.
Hvem i alverden er skyld i den forbistrede larm?
Der skal ikke spilles på det klaver!
Kom væk derfra, barn. Hvem har givet dig lov til at spille?
Emmeline skal have lov til at bruge tid på musik.
Unge piger bør ikke spille klaver. Det gør dem dristige og frække.
Det er sikkert klogt af Dem, mrs. Harris.
Men de fleste unge Pringle-piger får privattimer.
De vil vel ikke beskyldes for ikke at have opdraget Emmeline godt?
Hvem har tilladt Dem at åbne vinduerne?
Personalet skulle se støvet. Her trænger til grundig rengøring.
Som De vil. I unge er alle sammen så forfløjne.
- Pauline ønsker at forlade mig. - Det er kun en enkelt dag, mor.
Kun en enkelt dag, siger hun.
Ingen forestiller sig, at jeg gerne vil ud af min kørestol.
Du kan måske ikke gå, men din tunge fejler ikke noget.
Bryd dig ikke om at være næsvis, barn.
Jeg kendte en pige, der døde i søvnen efter at have været fræk.
Pauline, hvad skal du?
Min kusine Louisa fejrer sin bryllupsdag i næste uge.
Jeg var hendes brudepige og ville gøre alt for at være til stede.
Hvis jeg dør, mens du er væk, må du klare det med din samvittighed.
- Jeg ved, jeg kan være en byrde. - Mor, hids dig ikke op.
Jeg vil hidse mig op. Det lyser op i mit kedelige liv.
Min ryg! Jeg har ondt. Få lukket det forbistrede vindue.
Pauline, hent mit tæppe og en pude til mine fødder.
De ved, hvordan folk vil snakke, hvis Pauline ikke kommer.
Tiden må have lært Dem, hvad lediggang får folk til at sige.
Mind mig ikke om min alder.
Byen er fuld af sladrende spytslikkere. Det ved jeg alt om.
Jeg holder hende ikke tilbage. Det er op til hendes samvittighed.
Ingen vil tro på den undskyldning.
Miss Shirley og jeg kan være hos dig.
Pauline kan nå tilbage samme dag.
I skjuler noget for mig, ikke sandt?
Hvorfor vil I have, hun tager af sted?
Fordi hun er en god datter, der trænger til en fridag.
Glem al den smiger. Tag en pebermyntepastil.
Mit hoved... jeg er så træt, at jeg ikke kan protestere.
Jeg er nok ved at få et slagtilfælde.
Godt, så tag af sted.
Men bliver du syg, vil jeg ikke have skylden.
Tusind tak, mor.
Du er så god mod mig. Jeg ville så gerne derhen.
Jeg har kun den her sorte taft...
Den er god nok til Louisa Hiltons bryllupsdag.
Pigebarnet ville vælge purpurrødt, hvis jeg tillod det.
- Du klæder dig anstændigt. - Det skal jeg nok, mor.
Jeg bliver så glad indeni, at jeg ikke tænker på min kjole.
Og du skal nok komme godt ud af det med miss Shirley.
Jeg vil ikke kunne tage dødens hånd -
- med had eller vrede omkring mig.
Jeg vil være venner med den svundne verden.
Jeg vil forlade den med kærlighedens fred.
Det var fremragende. I fortjener stor ros.
Lær jeres replikker til på fredag. Og så har jeg en besked til jer.
Mrs. Harris og Emmeline vil gerne invitere jer på udflugt i morgen.
Vi mødes ved Maplehurst kl. 10.
Tag en lille gave med til mrs. Harris som tak for hendes venlighed.
Gå bare hjem nu, piger.
- Det bliver til noget. - De er fantastiske.
Sikke en reaktion på de dagbøger.
Mine gamle elever klarer sig altid.
Glæd Dem ikke for tidligt.
Jeg har fået brev fra Gilbert Blythe. Han læser medicin nu.
- Det ved jeg. Hvordan går det? - Han er så beskeden.
Han er uden tvivl blandt de bedste.
Han spurgte også til dig.
Sig til ham, at jeg holder mig fra gale streger.
- Kom ind. - Det er bare mig, Pauline.
Miss Shirley. Hvordan ser jeg ud?
Rædselsfuldt. Du kan ikke have den gamle las på.
- Du må låne min bedste kjole. - Jeg er nervøs nok i forvejen.
- Mor skifter måske mening. - Sludder. Tag den sorte taft af.
Du kan tage den anden på under og skifte ved festen.
Vil du bringe uheld på en bryllupsdag i den sorte sag?
Nej...
Det vil mor ikke bryde sig om.
Æbleblomst. Hvor det minder mig om Adelaide Pringle.
- Hvem? - Morgans kone.
Barnets mor. Hun var min kusine på mors side.
Javel.
Hvorfor kommer din bror aldrig?
Morgan er blevet ligesom far.
Han hundser rundt med folk og har ikke tid til nogen.
Han var så stærk og flot engang.
Adelaide holdt af musik og fester.
Hvad skete der?
Det er ikke passende at tale om de døde.
Hvordan døde hun?
Hun stak af kort efter fødslen og døde af lungetuberkulose.
Pringle-familien gav Morgan skylden, men det var ikke hans skyld.
Nu vil mor ikke have noget, der minder om Adelaide.
Men det er forkert, Pauline.
Hvorfor er folk her i byen så vrede på hinanden?
Pringle-familien har altid skændtes meget indbyrdes.
Vi er nu altid høflige offentligt.
Jeg har aldrig oplevet en så latterlig opførsel før.
Men du skal i hvert fald have dit livs fridag, Pauline Harris.
Godmorgen, mrs. Harris.
- Vi går, som om vi ejede verden. - Nemlig.
Kom herind, Pauline.
- Jeg er klar til at gå, mor. - Pigebarn, du ser malet ud.
Nej, jeg rødmer bare.
Du lugter ikke respektabelt. Du driver af parfume.
- Det er kun en lille bitte... - Jeg sagde driver og mente driver!
Vend dig om.
Er der en rift under dit ærme?
Opfør dig anstændigt. Kryds dine ankler, når du sætter dig.
Og sid ikke, hvor det trækker.
Og glid ikke ned ad trappegelænderet.
- Det gjorde du ved Nancys bryllup. - Det er 25 år siden!
Hold nu op med at stå og plapre. Vil du komme for sent til toget?
Er jeg ikke mere, når du vender hjem, vil jeg begraves i min brudekjole.
Jeg ved ikke, hvordan De klarer det, miss Shirley. Hun er sådan et barn.
Jeg havde aldrig troet, jeg skulle besøge Maplehurst.
Essie Pringle! Ned med dig. Det er mrs Harris' vogn.
Det er uhørt. Jeg har ikke været ude...
Hvis jeg bliver forkølet, er det Deres skyld.
Sludder. De skal nyde solen og de skønne efterårsfarver.
Vi kører en dejlig tur, og så kan De kritisere alle dem, vi passerer.
Kritisere? Hvilken besynderlig idé, miss Shirley.
Det er simpelthen ikke kristeligt.
Hvad er meningen? Jeg finder mig ikke i flere af Deres narrestreger.
De har så smukke vogne, men bruger dem aldrig.
Sæt dem ind igen! De har ikke været ude i syv år.
Så meget mere grund er der til at bruge dem. Vær ikke så egoistisk.
Godmorgen, piger. I ser dejlige ud.
Kør mig ind igen. Det er anarki! Hvem er de oprørsagitatorer?
Høje himmel, jeg dåner. Jeg tåler ikke al den friske luft.
Det er vidunderligt vejr. De kan være vært ved skolens skovtur.
Jeg spiser ikke udendørs. Jeg er ikke sigøjner. Kør mig ind.
Rolig, mrs Harris. Nogle af de unge piger er Pringles.
De skal da ikke løbe hjem og sladre, vel?
Det kommer De til at bøde for. Hvis jeg bliver forkølet...
Du ville jo gerne have en fridag fra din kørestol, Bedste.
Godmorgen, mrs Harris. De ser vel nok kvik ud.
Tak, Alec McGuiness.
Hvad så, om jeg dør? Jeg har alligevel levet på lånt tid for længe.
Hvor er folk venlige. Nydelige naboer.
Jeg kan ikke lide, at De kritiserer folk, min kære.
Med forlov, er alt det hår Deres eget?
- Ja, hvert eneste et. - Det er synd, det er rødt.
Men rødt er ved at komme på mode igen.
Tak.
I kommer for sent. Var din pige syg igen, Jen?
Én til? Hvor dejligt. Tusind tak, min kære.
Her er min gave til dig, Emmeline.
Miss Shirley! Hvordan har De dog fået råd til det?
Jeg havde sparet lidt op.
Tusind tak. En dag vil jeg gengælde det.
Var det ikke sødt af alle de piger at give mig gaver?
Jo, det var det.
Jeg kan godt lide Deres latter.
Paulines nervøse fnisen går mig på nerverne.
Jeg håber, hun morer sig til selskabet.
Hun spiser sikkert for meget og bliver syg. Den pige ligner sin far.
Han vidste aldrig, når han havde fået nok.
Har jeg nogen sinde vist Dem et billede af Josiah, miss Shirley?
Hvor var han smuk.
Og heroisk, tror jeg.
Han var den smukkeste mand i Kingsport. Han tilbad mig.
Vi spurgte hinanden til råds om alt. Men vi var ikke altid enige.
Han havde sine raserianfald. Og jeg med.
Ved De, hvad han gjorde, da jeg købte en hat, han ikke kunne lide?
Han spiste den! Han fik en grusom mavepine, og det havde han godt af.
Han var så sur over, at jeg ikke havde spurgt ham til råds.
Hvor kunne han gå bort og forlade mig sådan, alene og vanfør?
At dø var det eneste, han gjorde uden at spørge mig til råds.
Men nu varer det ikke længe, før vi er sammen igen.
Der findes ingen, ingen mand som ham. Ingen.
Det er en degenereret tidsalder, miss Shirley.
Hvad med Deres søn?
Morgan?
Han bestyrede sine penge vel, hvis det er nogen fortjeneste.
Hans far forkælede ham. Han burde aldrig have ægtet sin kusine.
Det var en velsignelse, at stakkels Adelaide Pringle døde.
Morgan fik vel, hvad han havde fortjent.
Det er en umenneskelig holdning af en mor, mrs Harris.
Ja, vi er jo ikke ligefrem kendt for at have medfølelse.
Især ikke indbyrdes.
Nu venter de alle på, at jeg skal dø, så de kan få fingre i pengene.
Måske skulle De gøre Dem klart, at Emmeline kun ønsker omsorg.
Hvis De har en rest af medfølelse, skulle De bruge den på hende.
Børn skal ses, men ikke høres.
De virker meget fordomsfri i Deres holdninger, miss Shirley.
Det er den smukkeste kompliment, jeg nogen sinde har fået, mrs Harris.
Unge mand! Må mine piger og jeg køre med på hølæsset ind til byen?
Det ville være så spændende, og jeg lover, de ikke bliver til besvær.
Mor?
De må straks køre. Farvel.
Mor!
Mor, er alt vel?
- Du har hat på! - Pauline, rolig! Du lyder hysterisk.
Du har da ofte set mig med hat.
Miss Shirley foreslog frokost i det grønne. Det var yderst fornøjeligt.
Jeg har været nervøs for dig, mor.
Jeg var syg af bekymring under hele selskabet.
Hold nu op med det pilleri!
- Pauline, var det et morsomt bryllup? - Ja, bestemt.
Louise ville forære dig sin buket. Blomsterne var pragtfulde.
- Salonen var et helt lysthus... - Som en begravelse velsagtens.
Og præsten viede kusine Louise og Maurice igen.
- Helligbrøde! - Og Molly og Emily bad mig hilse.
- Emily har det mest appetitlige barn. - Det lyder som noget spiseligt.
- Børn er børn. - Nej, ethvert barn er et mirakel.
Jeg har fået to. Jeg har ikke kunnet se meget mirakuløst ved dem.
Mor, du er munter i dag. Hvordan kom I to ud af det, miss Shirley?
Jeg lod hende få sin vilje, og vi kom godt ud af det.
Uanset hvad Pringle-familien siger, synes jeg, De ser godt ud.
Tak.
Åh, nej!
"Den lille hyrde har mistet sin flok, og ved ikke, hvor hun skal finde den."
Farvel, miss Kerr. Efter dette er der intet, der vil overraske mig.
"Lad dem blot være, så kommer de hjem med halen mellem benene."
Fjern de får og den vogn!
Far!
Emmeline!
Du fik besked på ikke at bære de latterlige briller udendørs.
- Dit syn bliver aldrig bedre. - Jo, men miss Shirley gav mig nye...
Ind med dig! Øjeblikkelig.
Af sted!
Unge mand, hvem står bag det her? Er det din vogn?
- Tusind tak. Vi har virkelig moret os. - Miss Shirley, må jeg tale med Dem?
Gå bare, miss Kerr. Jeg kommer om lidt...Ja, sir?
Hver gang vi mødes, kommer der en katastrofe på tværs.
Så skulle De måske flytte Dem.
Jeg bliver vred, når mine instrukser ikke følges.
Jeg gav udtrykkeligt ordre til, at min datter -
- ikke måtte have mere at gøre med Kingsport kvinde-college.
Kan De sige mig, hvad pokker De laver her?
Vi har været på udflugt.
- Med Deres mor som vært. - Min mor?
Lod hun alle de vogne komme ud og inviterede alle de piger?
Nej, det gjorde jeg.
Og da hun kun har sig selv, fandt jeg, det var på tide, nogen hjalp hende.
De er nøjagtig så vanvittig, som rygterne siger.
- Hvad har De hørt? - Det vil De ikke høre.
Jo, jeg vil.
Pringle-familien kalder Dem "den gale engelsklærerinde".
Man siger, De har skrevet den mest latterlige historie -
- udgivet af det store bagepulverfirma.
Og at De er den mest fjollede, rødhårede mus -
- af en skolelærerinde, de nogen sinde har kendt.
Takket være Dem var jeg ved at blive fyret.
Der er en logisk forklaring på alt.
Aldrig har jeg mødt så snæversynede, selvoptagne, trættekære mennesker.
Jeg kunne forgive hele klanen! De tåler ikke, at andre har succes.
De ser sikkert alle frem til sejren, når året er slut.
Men De har ikke taget pippet fra mig endnu.
Kom tilbage. De er vred over Pringle-familiens mening om Dem.
- Det ønsker jeg ikke at diskutere. - Undskyld.
De er bange for, Pringle-rygterne skal bestyrke min opfattelse af Dem.
Nu smigrer De Dem selv.
Måske vil De høre, hvad jeg sagde til Deres forsvar?
Prøv at finde nogen, De hellere lytter til end Dem selv.
Jeg har påtaget mig at sørge for, at dette blev afleveret til Dem.
De har sikkert for travlt til at sende en ny adresse til Deres datter.
Var De ikke så selvoptaget, ville De vide, at den pige elsker Dem.
De kan gå.
Morgan! Miss Shirley, vent! Morgan!
Jeg kommer straks tilbage. Miss Shirley!
Tak, fordi De ikke lod mor se mig stige ud af den mands vogn.
- Pauline, De skælver jo. - Det var himmelsk.
Jeg må fortælle Dem det hele.
Isaac Kent kørte mig hjem.
Han er en gammel tilbeder.
Nej, ikke en tilbeder. Han mente det ikke alvorligt.
Men vi kørte ud sammen.
Han gav mig en kompliment. Han sagde:
"Deres hår ligner lige så meget sirupskaramel som førhen."
- Jeg håber ikke, det var upassende. - overhovedet ikke.
Han inviterede mig ud at køre igen. Gud ved, hvad mor vil sige?
Men jeg er ligeglad.
Louise og jeg gik gennem det gamle hus -
- og mindedes alle de somre, vi tilbragte sammen som piger.
Vi så på de syrenbuske, vi plantede for mange år siden.
Jeg ved ikke...
Aldrig har jeg haft så dejlig en dag.
- Det glæder mig virkelig. - Hvordan skal jeg takke Dem?
Jeg ville bare ønske, De ikke havde det så vanskeligt her.
Jeg har egentlig ikke noget imod at komme herhjem.
Morgan bliver her nogle uger i forretninger.
Jeg håber, det bliver som i gamle dage.
Mor har trods alt brug for mig.
Det er dejligt, der er brug for én, ikke?
- Tak for lån, miss Shirley. - Behold kjolen.
- Måske kan De bruge den igen. - Gud velsigne Dem.
De har udrettet mere, end De aner.
Kingsport Kvinde-college. Det er miss Brooke.
Goddag, mrs Pringle.
Ondt i halsen? Hævede mandler? Jeg håber ikke, det er alvorligt.
Er det smitsomt?
Jaså.
Nej... Nej, det forstår vi godt.
Man må ikke gå imod lægens ordre. Jeg er helt enig, mrs Pringle.
Tak, fordi De gav os besked i så god tid.
Farvel.
Jen Pringle optræder ikke i aften.
Det kan ikke passe. Efter alt vort slid?
Vi må returnere billetterne og udsætte det.
Hvor længe? Vi har ikke råd til at leje salen igen.
Og orkestret skal betales alligevel.
Muriel Stacey! Jeg sagde jo, det var dumt at spille på denne årstid.
Jen Pringle har ikke mere betændte mandler end jeg.
Det er kun for at ødelægge forestillingen og ramme mig.
Det var dog en syrlig bemærkning. Vil De måske læse det selv?
Det ville ødelægge det. Maria er hele stykket.
Vi udsætter ingenting. Jeg er tilbage om en time.
Fortsæt som planlagt, til I hører fra mig.
- Miss Shirley. - Må jeg tale med kaptajn Harris?
Han er desværre optaget og vil ikke forstyrres.
Beklager, Annabel. Men denne sag er vigtig.
Kom ind. Jeg ser på det i Boston.
- På mandag. - Undskyld forstyrrelsen, sir.
Da De har fjernet Deres økonomiske støtte til college -
- søger vi at rejse penge ved et velgørenhedsarrangement i aften.
Jen Pringle spiller hovedrollen, men er blevet sygemeldt i sidste øjeblik.
Emmeline kan rollen. Denne chance betyder alt for hende.
Jeg ved, hvad De mener om mig, mine metoder og skolen!
Men jeg beder Dem lade hende optræde i aften.
- Deres stilling står vel på spil? - Jeg agter at gennemføre det her.
De burde ikke blande Dem. Emmeline er alt for påvirkelig.
Men efter omstændighederne...
Jeg skylder Dem en undskyldning for det, jeg sagde forleden.
Og fordi jeg åbenbart har voldt Dem besvær. Det var ikke meningen.
Det var min egen skyld.
Måske handlede jeg overilet ved at tage Emmeline ud af skolen.
Men Pringle-familien vil gerne føre det store ord her på egnen.
Jeg tog nok Emmelines bortvisning som et angreb på mig selv.
Jeg troede, De støttede den almindelige mening.
Slå mig ikke i hartkorn med de mennesker.
Kingsport er en by fuld af intriger.
Jeg er taknemmelig for Deres forståelse, miss Shirley.
- Emmeline må gerne være med. - Må hun?
- Ja. - Tak, sir.
Jeg er helt svimmel af glæde.
Undskyld.
Miss Shirley. Miss Shirley!
Stik De af med Emmeline.
Pringle-familien hvæsser sikkert deres knive.
Tilgiv alt det onde, mennesker har bedrevet for at såre mig.
Jeg vil ikke lade noget hjerte være uforsonet med mit, når mit er koldt.
Jeg vil ikke modtage døden, besmittet af had, vrede eller uret.
Men være ven med det forgangne, forlade denne verden -
- med fred og kærlighed.
Tusind tak, alle sammen, for Deres overvældende støtte i aften.
Jeg vil gerne præsentere vores begavede unge engelsklærerinde -
- som har styret hver detalje i aftenens forestilling -
- og hvis inspirerende instruktion -
- har resulteret i så strålende præstationer fra Deres døtre.
Miss Anne Shirley.
Miss Shirley, på vegne af Kings Countys uddannelsesråd -
- har jeg fornøjelsen at overrække Dem denne check -
- med overskuddet fra denne aftens spændende forestilling.
Den er udstedt til Kingsport Kvinde-college -
- og lyder på 2.500 dollars.
Tak, mine damer og herrer.
Det ville være mig umuligt at tale -
- uden tre andre vigtige støtter ved min side.
Miss Kerr, miss Mackay -
- og især vor kære forstanderinde Miss Katherine Brooke -
- som alle har arbejdet utrætteligt for denne forestilling.
Med frygt og bæven begyndte jeg her på Kingsport College.
Og jeg føler taknemmelighed mod mine kolleger og elevernes forældre -
- som alle fik mig til at føle mig hjemme de første uger i Kingsport.
Jeg er kommet til at elske og respektere alle pigerne på college.
Og jeg har fundet mange åndsfæller iblandt dem.
Hvis vi har rørt Deres hjerter i aften og moret Dem lidt, har vi haft succes.
Tak for Deres store støtte.
Tak for alt, hvad De har gjort for min Myra.
Hun har klaret sig så godt længe.
Det er en fornøjelse at undervise hende.
Jeg håber, alle er klar over, hvilken perle De er.
De andre Pringles har været afskyelige.
Men De kan regne med mig i næste skoleår.
Jeg havde en lærer som Dem, da jeg var pige.
- Til lykke, kære. - Tak for Deres støtte.
Far, hvad syntes du?
Emmeline, du var en engel. Du greb alles hjerter. Også mit.
- Kom nu ned på jorden. - Det var som en drøm.
- Tak. - Det glæder mig, De nød det.
Emmeline!
Du var vidunderlig.
De har vist ene kvinde besejret hele Pringle-klanen.
Lad os bare sige, at de kolde vinde er blevet lunere. Tak, sir.
- Det betød meget for mig. - Jeg glemmer det aldrig.
Heller ikke jeg. Godnat, Emmeline.
Jeg ser gerne, De fortsat underviser min datter.
Så hun kan vende tilbage til college. Jeg betaler Dem rundhåndet.
Kun hvis De genoptager Deres støtte til skolen.
- De beder mig genforhandle? - Ja.
Det er en aftale.
Brooke har ladet lyset brænde for os. Hun må være i godt humør.
Gå nu til ro. Jeg kommer snart og putter jer.
Er den ring om månen ikke smuk?
Jeg har set mange måner i mit liv.
De har ikke set denne her.
Sæt Dem ned, og lad den strømme ind i vor sjæl.
- Var det ikke en dejlig aften? - Gør Dem ikke latterlig.
Man mente i gamle dage -
- at når en mand og en kvinde sad sammen under sådan en måne -
- var de bundet til hinanden i kærlighed for evigt.
Kærlighed!
Hvis jeg døde i morgen, ville ingen levende sjæl savne mig.
Hvad er det, De ønsker, Anne Shirley.
At være Deres ven.
Jeg har ingen venner.
Jeg ejer ikke Deres evne til at spille dronning og altid sige det rette.
De siger, De kan lide, folk er ærlige. Nu vil jeg være ærlig.
Det er Deres egen skyld, ingen kan lide Dem.
Katherine Brooke, De er kun torne og gift.
Jeg ved godt, jeg er uomgængelig, og at folk hader mig.
Tror De ikke, det gør ondt altid at blive overset ved selskaber?
Jeg har desværre ikke kunnet glemme alle de slag, livet har givet mig.
Jeg husker hvert eneste et.
I femten år måtte jeg tåle slægtninge, der tog sig lige så lidt af mig -
- som mine døde forældre.
Jeg har boet på tredjeklasses pensionater -
- der frøs om vinteren og stank om sommeren.
Jeg har gået i deres aflagte tøj.
Heldigvis var jeg intelligent.
Jeg klarede college og betalte hver en cent tilbage.
Ja, jeg er fri nu.
Men sandheden er, at jeg hader at undervise.
Men jeg kan intet andet.
Se på Dem selv! Den lille solstråle. Men hvor længe varer det?
Fem måske ti år, før De visner indvendig -
- ved denne uendelige ensformighed.
De ender i rækken af kolde, uinteressante gammeljomfruer -
- der har valgt en professionel karriere, Anne Shirley.
"Og især Emmeline Harris" -
- "var overbevisende som den unge dronning. Publikum var dybt rørt."
"Og vi mener, disse dygtige unge skuespillerinder" -
- "bør danne et fast teaterselskab."
"Kingsport Examiner afventer spændt deres næste opsætning."
Efter al den ros håber jeg, I klarer jeres eksamen på fredag med glans.
Timen er slut.
Emmeline...
Jeg vil gerne sige undskyld for...
...den ulejlighed jeg har forvoldt Dem, miss Shirley.
Vi er alle glade over, at du kom dig så hurtigt.
Ja...Jeg tror, lægens bekymring var overdrevet.
Jeg håber, jeg må blive i teaterselskabet, hvis De fortsætter.
Vi kunne slet ikke klare os uden dig.
Tak, miss Shirley.
Min mor spørger, om De vil hjælpe ved den årlige hospitalsbasar.
- Hvis De har tid. - Sig til din mor, jeg er beæret.
- Goddag, piger. Anne! - Goddag.
Bestyrelsen var henrykt. Og målløse, da de fik kaptajn Harris' check.
De vil forny din kontrakt i fem år.
- Fem år? Mon jeg holder så længe? - Du skulle skrive en bog om det.
- Miss Brooke! Er det ikke dejligt? - Forfattere er et mærkeligt folkefærd.
Jeg ville ikke tro på Deres beskrivelse af nogen af os.
Værsgo. De er til Dem.
"Endnu engang tak."
"Gør mig den glæde at ledsage min familie på et kort besøg" -
- "i Boston, når jeg rejser tilbage."
"Deres hengivne Morgan Harris."
Åh, hvor er de smukke.
Pauline Harris! Du ved hverken ud eller ind.
Flyt den hatteæske.
Ikke derop. Så får jeg den i hovedet.
Dér ligger den heller ikke sikkert. Stil den tilbage.
Og træk gardinet ned. Det skal sænkes to centimeter.
Pauline! Nu har du dummet dig igen!
Alt det lys forværrer min hovedpine.
Undskyld, mor.
De har fået Deres kulør igen, mrs Harris. De har det vist bedre.
Jeg er fuldstændig ødelagt -
- af bekymring og køresyge. Min mave kører rundt.
Hvorfor lod jeg Dem lokke mig med på denne tur?
Vi er der snart. Vil du have lidt frokost, Pauline?
Vi er ikke sultne. Laver de en ordentlig kop te i denne indretning?
- Ellers drikker jeg hellere mudder. - Jeg skal se, hvad jeg kan gøre.
Og sørg for, de vasker koppen ordentligt.
Jeg vil nødig være til besvær, men sådan som jeg har det...
...tror jeg ikke, jeg er her meget længere.
Og så vil I måske alle påskønne mig.
Stakkels tante Pauline. Farmor sover nok i dagevis, når vi når frem.
Jeg kan knap nok vente på at se fars nye hus.
Jeg føler det, som om vi alle er her på prøve.
Far har meget høje tanker om Dem. Det har han selv sagt.
- Goddag. Hvordan har mor det? - Vi fik lov at bestille te til hende.
Men hun klager over, at toget kører så hurtigt.
Hvis vi kan lide dit nye hus, må miss Shirley og jeg så bo hos dig?
Jeg ved ikke, om Boston er stor nok til to raffinerede damer.
Turen fra Avonlea til Kingsport var et eventyr. Det her er en æra i mit liv.
De og Boston vil nok gøre dybt indtryk på hinanden.
Hvis bare jeg husker ikke at se så kejtet ud, som jeg føler mig.
AI den flyven omkring. Min gigt!
- Ingen tænker på, hvad jeg lider. - Mor!
Så det er det, du har spildt mine penge på, Morgan Harris!
Jeg har ikke inviteret dig til Boston for at skændes.
Det er ikke rimeligt.
Barnet skal tilbage og bo hos dig. Jeg har ikke råd mere.
Jeg tåler ikke besværet. Og Pauline har nok at se til.
- Det gør ikke noget. - Sig mig ikke imod!
Vær ikke så krævende. Hun er tilbage på skolen.
- Jeg troede, du nød at have hende. - Jeg er 79 år, min dreng.
Jeg kan ikke have et barn i huset. Du har dette kæmpehus.
Det stammer alt sammen fra din fars bo, ikke sandt?
Jeg har ret til at være krævende. Hvorfor gifter du dig ikke igen?
- Det har jeg ikke gemyt til. - Der er vel ingen, der vil have dig.
Pas dig selv, mor.
Jeg ved godt, at min mening ikke tæller mere.
Jeg kunne lige så godt være død.
- Så kan I få resten af pengene. - Sig ikke det, mor.
Det siger jeg! I er to utaknemmelige børn.
Hvor tit sad jeg ikke oppe om natten og passede jer?
Da I var små! Somme tider troede jeg ikke, I overlevede til daggry.
- En mors ofre glemmes hurtigt. - Mor, gå nu i seng. Du er træt...
Ved Gud i himlen, Pauline! Lad være at blande dig.
Hør her, Morgan.
Jeg går ikke i seng, før du giver mig et endeligt svar.
Lev op til dit ansvar, og opfør dig som en mand.
Som du vil!
Jeg skal sørge for at få det arrangeret, så snart jeg kan.
Det var bedre.
Godnat.
Man kan ikke stole på, den dreng mener det samme to minutter i træk.
Han vil kaste det barn tilbage i mit skød. Det er sikkert og vist.
Og hvad mener De om min søns mangel på ansvarsfølelse?
Jeg er helt enig. Godnat, miss Shirley.
Bliv siddende. Jeg ville bare sige, hvilken dejlig aften det har været.
Og takke Dem, fordi De gav mig denne mulighed.
Undskyld mors optræden. Som hun har det, tyer hun til sarkasme.
Det er nok hendes Pringle-natur.
Tænk, at De har taget alt det Kingsport-vrøvl så godt.
Det har været en udfordring. Og en god oplevelse.
Men jeg savner Grønnebakken.
Lyset fra vinduerne, der spejler sig i søen om natten.
Og Marilla, der venter på mig på verandaen.
Det lyder nok dumt i Deres ører.
De kan ikke løbe fra Deres sunde ø-liv.
Det må føles tomt at bo i dette kolossale hus helt alene.
Det er egentlig en investering. Jeg er så ofte bortrejst.
Hvad holder Dem borte fra Kingsport?
Jeg lader mig opsluge af mine forretninger.
Flygter De?
Nej.
Måske venter jeg på en grund til at vende tilbage.
Jeg håber, De har fundet en.
Jeg er taknemmelig for Deres gæstfrihed.
Og jeg er Dem taknemmelig for Deres lyse livssyn.
- Godnat. - Godnat, Morgan Harris.
Anne Shirley!
Jeg håber, vi får Dem at se ofte, når jeg vender tilbage til Kingsport.
- Gør den mig mere voksen, far? - Ja, Emmeline.
- Vi kan ikke bestemme os. - Det kan jeg heller ikke.
- Vi tager dem alle sammen. - Far!
- Her er hun! Vestindiens store dame. - Hun er pragtfuld.
- Hvad betyder "Mistral"? - Det betyder en stærk, kold vind.
Det skulle opkaldes efter en yndig duft. Zefyr for eksempel.
Så kalder jeg den næste "Zefyr". Til ære for Dem.
"Og turen til Boston står på en måde som en drøm."
"Emmeline, som før var så forsømt, er blomstret op."
"Og jeg føler, at kaptajn Harris" -
- "nu påskønner den skat han ikke vidste, han ejede."
"Jeg er lidt træt af at leve i en kuffert."
"Og jeg længes efter at opleve den yndige sommer hjemme."
"Jeg savner jer begge meget. De kærligste hilsener Anne."
Hun er simpelthen udslidt, hvis du spørger mig, Marilla.
Og det undrer mig ikke, sådan som pigebørn farter verden rundt nu.
Det minder mig om Satan i Jobs Bog. Han går til og fra og frem og tilbage.
Jeg tror aldrig, det har været Vorherres mening.
Det, der skal være, vil være, Rachel.
Og det, der ikke skal være, sker somme tider.
Rigdom er udmærket, Marilla.
Men hvis Anne foretrækker den smukke ukendte for Avonlea -
- er der intet at stille op. Så ligger det i Forsynets hænder.
"Jeg nød Deres selskab i Boston. Jeg håber, eksaminerne går vel" -
- "og at Emmeline er opslugt af sin læsning. Endnu engang tak."
"Deres hengivne Morgan Harris."
Anne Shirley? Hvad pokker laver du her?
Gil?
Du er den sidste, jeg ventede at møde her og på sådan en dag.
Kom! Lægeselskabet holder møde her i denne weekend. Jeg er delegeret.
- Du må være stolt af dig selv. - Mere af dig.
Miss Stacey sendte mig et avisudklip om din forestilling.
Det var sødt af dig, Gil. Hvor er det rart at se dig.
Jeg håbede, vi mødtes. Jeg vidste ikke, om du blev glad for at se mig
Jeg kan slet ikke sige, hvor glad jeg er. Lad mig se på dig!
Ja, ligner jeg en ung lægestuderende nu?
Ikke spor. Du er stadig den gamle uforbederlige Gil.
Fortæl mig om Avonlea. Har du været der?
Nej, jeg har mest været hos familien Stuart i Halifax.
Dr Stuart er en kendt læge. Han fik mig med her som sin delegerede.
Christine og jeg er forlovede.
- Vi skal giftes næste sommer. - Jeg glæder mig på dine vegne, Gil.
Det var nok derfor, jeg så gerne ville møde dig.
Og sige undskyld, fordi jeg var så dum sidste sommer.
Nu tror jeg, jeg forstår, hvad du mente.
Jeg mente også, hvad jeg sagde. Jeg vil aldrig glemme dig.
Du er blevet, præcis som jeg havde forestillet mig.
Det er, som var det i går, vi tog til Queens og søgte stipendium, ikke?
- Du skriver vel stadig? - Ikke rigtigt.
Jeg har haft travlt, og...forlagene er ikke interesserede i den slags.
Jeg ville nu ikke opgive helt.
Jeg har altid syntes, du skulle skrive en bog om Avonlea.
Kald den noget andet, ellers tror Rachel Lynde, hun er heltinden.
Avonlea er det dejligste sted på jorden.
Men vist ikke interessant nok som rammen om en historie.
Jeg vil tage Christine med tilbage til øen og åbne praksis der.
Dr Stuart er en stor mand i Halifax, og vil gerne have, vi bor der.
Men jeg ønsker ingen almisser.
Og jeg ville ikke føle mig hjemme andre steder.
Nej, naturligvis ikke.
Bestyrelsen på college har lige tilbudt mig en 5-årig kontrakt.
Det er herligt.
Du har sikkert vundet alle hjerter i denne velstående gamle by.
- Du bliver ikke ensom. - Jeg overlever.
- Jeg må gå. Toget kører kl 17.30. - Åh, nej.
Jeg ville have... sendt det her, men...
- Et kort er ikke det samme. - Tak, Gil.
- Farvel, Anne. - Farvel, Gil.
Glem mig ikke.
Til lykke med din succes, Gulerod fra din gamle ven, Gilbert.
Gil!
Tak.
- Farvel. - Farvel, Anne.
Vil De hjælpe os med disse guirlander og flag?
- Det er håbløst. - Hvad er der galt, mrs Pringle?
De tåber ejer så meget kunstnerisk sans, som De har i Deres lillefinger.
Mine damer! Jeg lader miss Shirley styre det her.
Lad mig se.
De kan samle det i en roset og så hænge det op i festoner.
Vi var alle så imponerede over Deres forestilling på college, miss Shirley.
Og som De har forvandlet Morgan Harris' lille pige!
Han har knap nok set til staklen, siden hun blev født.
Det var tragisk, hans Adelaide døde. En enestående skønhed.
Mrs Harris og mor Pringle er kusiner.
Og jeg ved, hvordan familien Harris har gjort sig upopulære.
Det var Morgans skyld, hun stak af fra ham.
Et rædsomt ry med damer! Det siges, Adelaide døde af et knust hjerte.
Han har nok følt sig så skyldig, at han ikke tåler synet af barnet.
Det er snarere den gamle dame, han ikke tåler.
Jeg ved med bestemthed, at han ser en del til Elvira Evans.
Standard Oil-formuen i Boston.
Hun har tilbragt de sidste to uger på Maplehurst.
Det siger min svigerinde i hvert fald.
De har truffet fætter Morgan, har De ikke, miss Shirley?
Jo, på flere udflugter.
Han er meget charmerende.
Vi kører Miss Evans en tur i den gamle by, Emmeline.
"Kære miss Shirley. Modtag vore lykønskninger" -
- "i anledning af Deres bog, 'Avonlea Vignetter'."
"Vedlagt vores check på 250 dollars som forskud på honoraret."
- Anne! - Åh, goddag.
Anne, jeg håbede at møde Dem. Vi har savnet Dem på Maplehurst.
De har nok svært ved at slippe væk fra Deres betydningsfulde gæst.
- Ja, men... - Ingen undskyldninger.
Jeg forstår. Farvel, sir.
- Må jeg køre Dem tilbage til skolen? - Nej, tak.
Hvad er det, der nager Dem, miss Shirley?
De opfører Dem som en jomfrunalsk gammel lærerinde.
- Det er måske, fordi jeg er det. - Jeg mente det som en kompliment.
Jeg er en stor fortaler for uafhængighed.
Tidlige giftermål tyder på sekunda varer, der skal sælges i en fart.
- Er De ikke enig? - Jeg er første klasses, mr Harris!
Og jeg stræber højere end ægteskab. Hvis det er det, De mener, nager mig.
Jeg skal have udgivet et litterært værk. Og det tager al min tid.
- Lad mig lykønske Dem! - Farvel.
Anne! Undskyld.
Jeg skulle ikke have fremsat en så klodset invitation.
Jeg ville bede mor invitere Dem tilbage på Maplehurst.
Hvor elskværdigt. Men min kalender er overtegnet.
De kommer vel til festen til fordel for hospitalet i morgen aften?
- Ja, jeg arbejder som frivillig. - Jeg ser frem til at møde Dem der.
Vil De gøre mig den ære at reservere en vals til mig på Deres balkort?
Naturligvis. Med fornøjelse, Morgan Harris.
Tak.
Hvis...jeg har en ledig vals.
Nå, hvad synes I?
De ligner forsiden på Gibson Magazine.
Måske vil en romantisk maler forelske sig i Dem -
- og bede om at måtte male Dem.
Miss Shirley, sådan vil jeg sætte mit hår, når jeg bliver atten.
Hvor er I søde. Efterligning er den ærligste form for smiger.
Vil I se, om min vogn er kommet?
Nå da da! Skal man til London og besøge Dronningen?
Kan De slet ikke sige noget pænt?
Jeg har ikke Deres talent for forstillelse.
De gør mig stakåndet med Deres komplimenter.
De har altid en hemmelig glæde, ikke?
Før ikke Dem selv bag lyset. De bliver aldrig én af dem.
Selv om De praler med Deres perler og gør Dem til.
Morgan Harris har penge og position.
Og De, min kære, er ikke andet end lærerinde.
Jeg ved ikke, hvad De mener.
Men jeg har ondt af Dem, Katherine. De dræber al glæde omkring Dem.
Jeg vil ikke lade mig forgifte af Deres bitterhed.
De bringer held. Aldrig har vi solgt så mange billetter for hospitalet.
Jeg nyder at hjælpe, mrs Pringle.
Bliv nu ikke hængende ved bordet hele aftenen. Sørg for at få danset.
De tog læreruddannelse på Queens. Shirley, ikke?
- Anne Shirley, ja. - Lewis Allen.
De vandt Avery stipendiet, og Gilbert Blythe fik guldmedalje.
Ja. Det er rart at møde Dem. Hvad bestiller De nu, Lewis?
Jeg er rektor på Richmond Public. Ikke det mest spændende.
Men jeg har klaret mig godt. I forhold til andre fra Queens.
Danser De lige så godt, som De praler?
Bedre.
Morgan Harris overgår sandelig familien Pringle med hende Evans.
De siger, hun er en rigtig kat.
- Men med millioner i ryggen. - Jeg har mødt hende.
Det vil kræve alt hans guld at indsukre en pille som hende.
Et parti mellem to bankkonti!
- Anne! - Godaften, sir.
- Eller rettere godnat. - Godnat? De lovede mig en vals.
Beklager. Mit kort var overtegnet hele aftenen.
De skal ikke føle Dem forpligtet over for den lokale skolelærer.
De har sikkert betalt rundhåndet for Deres billetter.
Ødelæg ikke aftenen for Deres gæst med en scene.
- Anne! Hvor skal De hen? - Jeg er træt.
Gør ikke sagen værre ved at komme med undskyldninger.
Elvira Evans er en forretningsforbindelse.
Jeg har afviklet resterne af hendes fars rederi.
Jeg indbød hende kun til Maplehurst for at være gæstfri.
- Jeg ved, når jeg blive lukket ude. - Vær nu fornuftig.
- Hvorfor det? - Du er så lunefuld som vinden.
Vi er alle sammen syge med dig. Selv mor. Hun tilbeder dig.
Og hvordan kunne jeg have inviteret dig i aften?
Jeg fiskede ikke efter en invitation.
- Jeg vil ikke være offer for luner. - Kom tilbage til Maplehurst.
Hvorfor dog det? Som Emmelines guvernante måske?
- Jeg vil ikke miste dig. - Slip mig!
Hør på mig...
Morgan Harris!
Undskyld...
Men De tog fat i mig.
Jeg vil bede dig gifte dig med mig.
Hvabehar?
- Jeg er forelsket i dig. - De mener det, ikke?
Det sværger jeg på. Jeg ved kun, at jeg ikke kunne bære at miste dig.
Vil du gøre mig den ære at gifte dig med mig?
Anne, hvad er der?
Jeg holder forfærdeligt meget af Dem og Emmeline.
- Men jeg kan ikke. - Hvad mener du?
I fem gyldne sekunder troede jeg, at jeg måske kunne.
Jeg har drømt om et øjeblik som dette.
Nu...
Jeg kan ikke beskrive det. Jeg trænger til at komme hjem.
Vi kunne tage hjem på sommerferier. Leje et af de store huse ved havet.
Det ville ikke være det samme, vel?
Nej.
De er gået ud uden frakke. Det bliver Deres død.
Vi må hellere gå ind igen. Jeg har stadig en ledig vals.
Vil De?
Lad os give de gamle damer noget at sladre om.
Kom ind.
Mr McGuiness. Hvad er der?
De må skynde Dem til Maplehurst. Alle er bekymrede.
Mrs Harris har ikke talt en hel uge.
Så må der være noget frygteligt galt.
Hun fik det skidt, da far var rejst. Hun hverken spiser eller drikker.
Stakkels tante Pauline er ude af sig selv.
Miss Shirley, Gud være lovet, De kom.
Jeg er bange for, hun er ved at dø. Og det er min skyld.
Isaac Kent vil giftes med mig...praktisk talt.
Han har bedt mig gå ind i Den presbyterianske Kirkes kor.
Mor hader Isaac lige så meget som for femten år siden -
- da hun pudsede bullterrieren på ham.
Jeg tror ikke, hun vil tilgive mig.
Jeg er så bange for, hun skal dø.
De må vælge imellem dem, Pauline.
Jeg tror ikke, jeg kan leve uden ham.
- Vær ikke bange. Sig ja. - Åh, miss Shirley...
De har altid kunnet tale mor til rette.
Prøv at få hende til at tilgive mig.
Åh, er det Dem?
Mrs Harris, hør tålmodigt på mig.
Jeg er altid tålmodig. Meget tålmodig.
De skal vide, at Pauline er dybt ulykkelig.
Hun mener, hun skal sige ja til Isaac Kents frieri.
Jeg tænkte nok, der var noget pjank mellem hende og den latterlige fyr.
I Deres hjerte må De vide, det er det rette.
Men Pauline må have Deres tilgivelse for at blive lykkelig.
Jeg rådede hende til at gifte sig. Og jeg beder Dem lade hende gå.
Hvis det er lykkedes Dem at få Pauline til at tage denne Isaac Kent -
- har De opnået mere, end jeg troede menneskeligt muligt.
Nu behøver jeg da ikke kravle ned og beordre ham til at tage hende.
"Jeg forholder ikke mit hjerte nogen glæde."
Lad det være Deres skriftsted.
Min kære. "Mennesket avler kvide, og gnisterne flyver til vejrs."
Jobs Bog, kap. 5, vers 7, miss Shirley.
Pauline! Kom her, pigebarn.
Ingen kan nægte Margaret Pringle Harris pladsen -
- som en hovedhjørnesten i vor menighed.
Med dyb sorg overdrager vi hendes sjæl til hendes herre.
Skønt vort hjerte er tungt over vort store tab, må vi huske -
- at vort eget liv er flygtigt -
- og at vi en dag skal frydes med Margaret -
-i al evigheds evighed. Amen.
- Farvel. - Tak.
- Vi tager tilbage til Boston. - Pauline har sagt ja til Isaac Kent.
Og jeg sælger Maplehurst.
Jeg kommer til at savne dig, Em. Men vi ses snart igen.
Og jeg lover, at jeg aldrig vil glemme dig. Husk det.
Det skal jeg. Farvel, miss Shirley.
Der er ingen i hele verden som Dem.
Jeg kondolerer, Morgan.
Mor talte om dig, før hun døde. Hun var meget glad for dig.
Hun ødslede ikke med komplimenter. Det betyder meget for mig.
Vil du ikke overveje det igen?
Jeg har været tæt på at overveje det igen.
Men det nytter ikke, Morgan.
Jeg kommer til at savne dig, Anne.
Jeg håber, du vil leje det store hus ved havet en dag.
For jeg kommer også til at savne dig.
Jeg har ikke fået takket Dem, miss Brooke. Det har været et rigt år.
Vær ikke latterlig.
- Hvor holder De sommerferie? - I brandfælden her. Hvor ellers?
- Hvorfor, hvis De ikke kan lide det? - Hvorfor?
Gør Dem ingen ulejlighed. Nu har De hyklet for mig. Farvel.
- Vi ses næste skoleår. - Jeg kommer ikke igen.
Jeg har sendt min afsked til bestyrelsen og miss Stacey.
Jeg ville spørge, om De ville holde ferie med mig på Grønnebakken.
Et udslag af barmhjertighed! Det er jeg næppe moden til endnu.
Katherine Brooke! De trænger til et ordentlig lag tæsk.
Det lettede at sige det, hvad?
Ja. Og jeg har haft lyst til at sige det længe.
Men jeg inviterer Dem, for at De ikke skal sidde her hele sommeren.
- De har bare ondt af mig. - Ja, det har jeg.
De lukker livet ude, og nu lukker livet Dem ude.
- Vil De så med eller ej? - Hvad nu, hvis jeg sagde ja?
Så var det det første svage glimt af sund fornuft, jeg har set i Dem.
Så siger jeg ja. Nu kan De så fortælle mig -
- hvor glad De er, og hvor godt jeg vil få det.
Jeg er glad. Men hvad angår at have det godt -
- afhænger fuldstændigt af Dem selv, Katherine.
Mordene i denne Boston-avis er virkelig interessante, Marilla.
Et hedensk sted! Jeg håber aldrig, Anne tager dertil igen.
Den nye præst siger hele tiden, han ikke tror på -
- at alle hedninge er evigt fortabt. Tænk engang!
Så er alle de penge, vi har givet til Den ydre Mission, spildt.
Rolig, Rachel. Verden er fuld af tiggere.
Og det var sørgeligt, hvis vi ikke kunne hjælpe medmennesker i nød.
Kristne eller ej.
Marilla! Du skal ikke købe noget af de vagabonder -
- bare for at dulme din samvittighed.
Intet er så galt, at det ikke er godt for noget.
Kom tilbage! Du render livet af dig.
Jeg er hjemme. Jeg er kommet for at blive.
Elskede barn. Jeg har savnet dig. Hvordan kom du fra Bright River?
Jeg gik, kæreste Marilla. Vi lod bagagen stå på stationen.
Jeg fik hjemve og ville vise Katherine alle mine gamle steder.
- Velkommen til Grønnebakken. - Tak, miss Cuthbert.
Dufter de ikke dejligt? Lugt til dem.
- Drik dem ind. - Ikke mere sludder.
Jeg vil høre om dig, ikke drikke blomster ind.
De må være træt, Katherine. Kom og få en kop te på verandaen.
Lad os gå langsomt. Jeg har drømt om dette øjeblik hele året.
- Jeg vil suge det til mig. - Ikke hvis det står til Rachel.
Hun vil gerne af med alle nyhederne om Avonlea.
Anne Shirley! Jeg har så meget at fortælle dig her fra Avonlea.
Jeg har også meget at fortælle dig.
Rachel, det er Katherine Brooke. Rachel Lynde.
Kom nu ind.
Grønnebakken forandrer sig aldrig. Det er det dejlige ved at komme hjem.
Synes du ikke?
Katherine?
Hvad er der i vejen?
Kan jeg hjælpe dig?
Du forstår det ikke.
Alting har altid været så let for dig.
Jeg sidder i en fælde.
- Og jeg tror aldrig, jeg kommer ud. - Du hader mig ikke mere, vel?
Åh, Anne... Hadet må være en sygdom, jeg har.
- Jeg kan aldrig leve et normalt liv. - Jo, du kan.
Du er helt uafhængig og fri her.
Da jeg var en lille pige -
- hang der et gammelt falmet tryk på min onkels væg.
Det forestillede en flok kameler omkring en oase i ørkenen.
Jeg har altid ønsket at rejse og se det sted.
At se Taj Mahal, Karnaks Søjler...
Jeg vil vide, ikke kun tro, at Jorden er rund.
Det kan jeg aldrig gøre på en lærerløn.
Jeg skal for evigt pladre om disciplin -
- og Kolonirigets uudtømmelige kilder.
Jeg har altid villet være din ven, Katherine med "K".
Under alle dine torne er du i virkeligheden en åndsfælle.
Skræmmer livet dig aldrig med sin glædesløshed, Anne Shirley?
Det er det første sted, jeg har været, der føles som et rigtigt hjem.
- Er han ikke dejlig? - Det dejligste, jeg har set, Diana.
Hvert barn er det sødeste og det bedste.
Jeg ville have en pige, jeg kunne kalde Anne.
Men nu vil jeg ikke bytte Fred for en million piger.
Med en Anne havde du følt det samme.
- Vil du holde ham, Katherine? - Nej.
- Jeg har aldrig holdt et spædbarn. - Sludder.
Jeg er bange for, han går i stykker i armene på mig.
Han kan lide dig, Katherine.
Det er dejligt at se jer alle sammen. Giv mig nu alle nyhederne.
Jeg er vokset tre centimeter. Anthony Pye kan ikke klare mig mere.
Find nogle mere spændende nyheder.
Ved du, at Gilbert Blythe er ved at dø?
- Minnie Mae, ti stille. - Hvad mener du, Diana?
Vi ville ikke fortælle dig det så pludseligt.
Han fik skarlagensfeber. Han blev smittet på hospitalet i Halifax.
Han var sikkert udslidt af studierne. De har en sygeplejerske -
- og der bliver gjort alt.
Jeg fik den her på posthuset. Den er adresseret til dig.
Min bog!
Sid ikke der og ryst som et espeløv. Luk den op.
Marilla, det kan ikke være sandt.
De godkendte manuskriptet i februar og gav mig et forskud på 250 dollars.
Du forstår sandelig at holde på en hemmelighed.
Det er ikke en klassiker eller noget betydningsfuldt.
Bare nogle morsomme historier, jeg skrev om Avonlea i min fritid.
Men det er min.
"Til Marilla og Matthew Cuthbert" -
- "for deres kærlighed og støtte" -
- "og til Gilbert, der som den første inspirerede mig med sin idé."
Du slår alle, Anne. Alle vil tro, jeg fik dig til det.
Det er smukt af dig. Især med hensyn til Gilbert.
Hvor syg er han egentlig?
Det har været alvorligt fra begyndelsen.
Ingen har hørt noget den sidste uge.
Men han har jo sin gode Blythe-fysik.
Så om Gud vil...
Marilla, der er en Åbenbaring i alles liv.
Jeg har sådan taget fejl.
Hvis Gil skulle...uden at vide, hvor meget jeg holder af ham.
Så, så...
Hvad skal jeg gøre uden ham?
Vi kan ikke ændre, hvad Gud har besluttet.
Jerry Boote... Jerry Boote arbejder for mr Blythe.
Det må være et tegn.
Det værste er mere udholdeligt end slet intet at vide.
Jerry! Jerry!
Jerry, vent.
Ved du, hvordan Gilbert Blythe har det?
Jeg tror, han har det skidt. Familien håber det bedste.
Men lægen tror måske, der er bud efter ham.
- Vil du sørge for, han får den her? - Kom selv med og giv ham den.
Goddag, Gil. Det er mig.
Anne...
Jeg kom for at få dig med ud på en af vore gamle traveture i skoven.
Gid jeg kunne.
Jeg har min bog med til dig. Jeg er udkommet, Gil.
Jeg skrev om Avonlea, som du sagde, jeg skulle.
Uden noget "højtravende sludder".
Jeg har skrevet en dedikation til Marilla og Matthew...og dig.
Det skulle være din bryllupsgave, men jeg kunne ikke vente.
Anne, der...bliver ikke noget bryllup. Ikke mere.
Du bliver rask, igen, Gil. Det ved jeg.
Jeg aflyste det. Det ville ikke være rigtigt mod Christine.
Der vil aldrig være nogen anden for mig end dig.
Åh, Anne. Sommeren er fløjet af sted.
En lærerinde er virkelig en slave. Hvordan skal jeg kunne tage tilbage?
Vær nu ikke dum. Der venter altid noget om hjørnet.
Der er ingen hjørner for mig.
Jeg kan se min vej strække sig ligeud i horisonten.
Katherine! Du har fået farve, og du er rask.
Og dit hår er så kønt sådan i stedet for stramt tilbagetrukket.
Desuden kender jeg to ungkarle, som har spurgt til dig.
- Er det sandt? - De kommer til bålet i aften.
Hvad skal jeg sige til dem?
Vil du hjælpe mig, Anne? De synes nok bare, jeg er et gammelt ribs.
- Du sætter dig selv alt for lavt. - Gid jeg havde din tillid.
Jeg vil tro på næsten hvad som helst her på Grønnebakken.
Min er fuld.
Jeg kommer snart. Men Marilla skal have tre fulde kurve.
- Goddag, Anne. - Goddag, Gil. Du ser meget rask ud.
Jeg besluttede bare, jeg ikke ville lade mig slå ud.
Skal vi gå en tur? Der er nok ikke mange fine eftermiddage tilbage i år.
Katherine og jeg skal til Alice Penhallows bålfest om en time.
Det er hendes første selskab. Og hun er meget nervøs.
Jeg kan følge dig på vej.
Jeg var meget bekymret for dig. Indtil vi hørte, du var over det værste.
Jeg har nok været heldig. Jeg er endnu ikke helt mig selv.
Men når semestret begynder, er jeg i form igen.
Jeg er glad for, du kom tilbage. Det betød meget for mig.
Jeg har fået læst din bog. Et fint arbejde.
- Jeg vidste, du kunne. - Forlaget planlægger et nyt oplag.
Det var en lang lektie at lære. Men du havde ret.
Jeg tager ikke tilbage til Kingsport. Jeg bliver her og skriver.
- Var pigeskolen for hård for dig? - Nej.
Men jeg søgte mine idealer uden for mig selv.
Det gælder ikke om, hvad verden giver én, men hvad man giver den.
De drømme, der står mit hjerte nærmest, er her.
Jeg håber, du fortsætter med at drømme.
Det tager tre år, før jeg er færdig som læge.
Og selv da bliver der ingen diamantsole eller marmorhaller.
Jeg vil ikke have sole eller marmorhaller.
Jeg vil bare have dig.